https://slama.dev/comeback/
Jo, abba, no, ta dokáže člověku vždycky zvednout náladu.
Dneska ne.
Proboha, co vám zase Ozzák provedl?
Zase vám řekl, že jste mlž?
Myslíte stará škeble?
Ne, Ozzák v tom je výjimečně nevinně.
Já mám dneska hroznej den.
Ráno mi Zoran sebral auto, protože do toho jeho montují neprůstřelný skla.
Já myslel, že už je tam má.
To on si až do úterka myslel taky.
Tak jsem musela metrem, jenže jsem si omylem koupila dětský lístek a chytil mě revizor.
Dostala jste pokutu?
Kdepak pokutu.
Řek mi, že jestli si myslím, že vypadám na patnáct, tak patřím do blázince a ne na eskalátor.
A v lahůdkách?
V lahůdkách?
Mi místo salátu s obilnými klíčky zabalili česnekovou pastu.
Na pokladně jsem na to přišla a ta baba řekla, ať beru nebo nechám být a nezdržuju frontu.
Cítím, že jste brala pastu.
Ale s tím je konec.
Já nejsem žádný...
Měkýš.
...ořezávátko.
Kurz kreativního konfliktu doktora Stehna?
Bylo to v Dokonalé ženě, už jsem se přihlásila.
Staňte se komunikačním ninjou?
Zvládněte kohokoli v patnácti lekcích?
No to jsem netušil, že se to dá naučit.
No to by mi pomohlo zvládnout Ozzáka.
Kde vlastně je?
Spí v kumbále.
Zalezl hned, jak jsem pustila Mamma Mia.
Nebojte, Marcelko, já ho zvládnu.
Ozzáku!
Tomáši, nechte ho.
Je to ve mně.
Vyplnila jsem vstupní test a vyšel mi banán.
Jak?
To jsou osobnostní typy podle Mičurina.
Banán je nejměkčí.
Přece nebudete věřit takovým nesmyslům.
Tak Ozzáku!
A kdo ti to udělal?
Holič už před měsícem.
Čím ho naštval?
Teď to neřeš, neřeš!
Brácho, kolikrát jsem ti říkal, že si nepřeji, abys nenechával Marcelku samotnou za pultem.
A stará paprika zase žalovala, co?
Jak to o Marcelce mluvíš?
Nestěžovala si.
Jo, ale není to paprika, je to ba...
Tvoje spolupracovnice.
Prostě se k ní budeš chovat slušně.
Nebudeš zneužívat toho, že je měkká.
Přestaňte mě prosím bránit.
To ale myslel jsem to dobře.
Tak co, takže můžu zase jít?
Víte co, tak si to tady vyřešte spolu, jo?
Moment, pojď sem.
Tady máš dopis.
Prase píše?
Hm, to bych se divil, ten vždycky všechno píše na pivní tácky.
Prase?
No, Ozzákův nejlepší kamarád.
Vždycky mu slíbil, že mu pošle tácek z každýho města, kde si dá pivo.
Už jich je plná kočárkárna.
Jestli se někomu narodí dítě, bude s tím malér.
Co je?
Píše výčepní od Maříků.
Prase umřel.
Ještě před čtrnácti dny psal z Islandu, že se vrací domů.
Fakt?
Tácek z Islandu si nepamatuju.
Protože ho listonoška odmítla dát do kabely.
Velkej byl, že trochu smrděl, no.
Tak jsem pro něj musel na poštu.
Tady Líbal píše, že prý dorazil minutu po otvíračce, udělal svých čtrnáct kousků, pochválil pivo, že na Islandu čepujou chcanky, protože ledovce jsou možná ideální na chlazení, ale lišejníkem chmel nenahradíš.
Dopil a bylo po něm.
Krásná smrt.
Jo, Prase uměl žít.
I umřít.
Tak.
Na Prasete.
Tyhle hospodský přezdívky jsou hrozné.
Jak může Ozzák někomu v takové chvíli říkat Prase?
To je kruté.
Ale on se jmenoval Prase.
Mám dojem, že se mu říkalo Potrat.
Ale to Ozzák zakázal.
Připadalo mu to kruté.
Brácho, kde se Prase jmenoval Prase?
No jasně.
Musí to pro něho být rána.
Byli s Prasetem skoro jako dvojčata.
Nevěříte, tak se koukněte.
Ozzáku, proč ti posílají občanku?
Luděk Prase Pacovský?
Jak Pacovský?
No, brácho, víš, já jsem ti to tak zapomněl říct, ale já jsem ho adoptoval.
Co to je za blbost?
No když jsi zpíval to hnusný disco, tak mi prostě chyběl brácha.
Dospělí lidé se přece nemůžou adoptovat.
A proč by nemohli?
Starej Houba vám za tři flašky rumu napsal do matriky, co kdo řek.
Otřesné.
Se nedivím, že se mu říkalo Houba, když tak byl.
Houba se jmenoval Houba.
Ondřej Byl-Pro-Houbovou.
Přátelská stavební liga.
Co sem lezeš?
Myslel jsem, že budeme dělat spolu ten referát.
To by mě zajímalo, jak by mi s ním takovej polomozek mohl pomoct.
Jo, na tohle teď nemám náladu.
Já zas nemám náladu dostávat tresty kvůli tomuhle.
Ale říkal jsem, že ti s tím pomůžu.
Schválně.
Jak se jmenovala antická hrdinka?
Dcera i sestra Oidipa, která pohřbila zabitýho bratra, i když to měla zakázaný.
Antigona.
I ona to ví.
A víte, co řekl Lexa při zkoušení?
I když mu Saša napovídala.
Když ona děsně huhňá.
Antigynda!
Kdybys tak pitomě nesmála, nic by se nestalo.
Kdybys mi neřekl, že jsem blbá, nic by se nestalo.
Kdybys neřekla, že jsem debil, nehodil bych po tobě houbu.
Kdybys tak blbě neuhnul, neschytala by to ode mě Tříďas.
Tak dost!
Tohle to nebudu poslouchat, když je rodina v krizi.
To říkáš, i když dojde šťáva.
Nezlehčuj to.
Tady tvůj nezodpovědnej strýc infiltroval do rodiny člověka, který se jmenuje Prase a právě umřel.
Tak to je síla.
I když od doby, co přišel a řekl, že s náma bude bydlet jeho kamarád Syčák, se už nedivím ničemu.
Komu jako Syčák vadil?
Byl čistotnej, tichej, moc toho nesnědl a pořád jenom spal.
Tomáši, ten Syčák, to bylo příjmení nebo přezdívka?
Byl to had.
Dobrý den.
Á, dobrý den.
Byla jste na tom kurzu kreativního konfliktu?
Máte s tím problém?
Proč bych s tím měl mít problém?
Odpovídat na otázku otázkou je ubohé.
Ale vy jste mi taky odpověděla na otázku otázkou.
Taky naděláte s takovou pitomostí.
Použila jsem bagatelizaci.
Stehno má pravdu.
Bagatelizace protivníka zmate naprosto dokonale.
Že?
Ne.
Tomáši, ten kurz mi úplně změnil život.
Zoran mi vrátil auto.
Sám od sebe?
Sám od sebe.
Vydupala jsem si to.
Řval na mě, že jsem rozmazlená hysterka.
Tak jsem mu řekla, že je pomatený Albánec a ať si jede taxíkem.
Stehno mi úplně změnil pohled na společenskou interakci.
Taky by vám prospěl.
A proč myslíte?
Ty vaše věčné konflikty s bratrem.
Vždyť je řešíte jako amatér.
Na Ozzáka je i Stehno krátkej.
Stehno zvládne i nemožné.
Dneska mi uznali reklamaci na vietnamské tržnici.
To tak tomu nevěřím.
Ale ano.
Stačilo použít trochu řízené agrese.
To je co?
To se dělá takhle.
Podíváte se mu do očí a řeknete úplně klidně.
Jestli budeš dál dělat, že neumíš česky, podpálím ti stánek.
Vrátil mi peníze a k tomu mi dal ručník se Sandokanem.
Dobře, tak co teda podle Stehna dělám špatně?
No, když něco provede, zrudnete a začnete řvát.
Ozzáku!
A to je špatně?
Jo!
Stehno říká, ten, kdo ječí, nepřesvědčí.
Buďte důrazní, to ano, ale nezapomeňte ho vyslechnout.
Vysvětlete mu, v čem udělal chybu a svoje argumenty podpořte výhrůžkou.
Ale pozor, musíte být schopen ji splnit, jinak se bude konflikt opakovat.
Ozzáku, kde jsi byl?
Pracovní doba začíná v 8.30, teď už je poledne.
U Jezevce!
Simona narazila černý a drželi jsme za nebožtíka minutu ticha.
Stačil jsem vypít tři.
Říkal jsem ti, že jestli nebudeš dodržovat pracovní dobu, přestanu za tebe platit útratu u Jezevce.
O mně jo, ale Simoně bys to do očí neřekl, co?
Ozzáku...
Dobře, takže za Marcelku vezmeš odpoledne.
No to bohužel nepůjde.
Musím běžet.
A co máš tak důležitýho na práci?
Zařizuju fůnus.
Líbal mu řekl, že Prasete ho nechá v chlaďáku maximálně do pondělí.
Potom mu přijde hygiena.
Jo, a kámošům jsem řekl, že ten pohřeb zaplatíme.
Byl to přece brácha, ne?
Ozzáku!
Antigona musela mít toho svýho bráchu ráda, když kvůli němu nasadila krk.
To by mě zajímalo, co by dělala, kdyby měla za bráchu Ozzáka.
Co provedl?
Zatáhl nám do rodiny cizího chlapa.
Táta zuřil.
Takhle máma zuřila, když jsem přinesla domů cizí koťátko.
Druhý den bylo pryč.
Říkám si, že ho možná spláchla do záchodu.
Nespláchla.
Jak to víš?
No, nebudeme zacházet do podrobností, ale možná bys to mohla zkusit znova.
Syčák už je z domu.
Zase oběd.
Co se ofrňuješ?
Ještě ty tlustý nudle.
Vím ne, že se v tom zase budeš šťípat.
Teto, ty taky držíš smutek za toho Prasete?
No jasně, byl to skvělej chlap.
To říká Ozzák taky.
Ty si ho nepamatuješ?
Ne.
A když tě prakticky vychoval?
Fakt?
No jasně.
Sašu s Lexou nejspíš taky.
Vždycky, když jsem se vrátila domů, byli najedený, umytý a v posteli, takže...
Buď správcová nebo Prase.
Nebyl to ten chlápek, co mi smrkal do ponožky?
No jasně.
Chudák.
Měl alergii na dětskej zásyp.
Ale to není možné, abys si na něj nepamatovala.
No fakt, ani ťuk.
Vždycky, když Tomáš odjel na turné, tak jsi tady byla s Prasetem a Ozzákem pečená a vařená.
Dokonce ti Prase udělal dětskej koutek pod pípou, byl úplně narvaný hračkama.
Jako Ozzák mi kupoval hračky?
Ne, vyráběli ti je.
Tu pětilitrovou s utopencem jsi úplně milovala.
No celý dny jsi s ní hrála na akvárium.
Ne, to je blbost, protože já si jasně pamatuju, že jsem měla opravdický akvárium.
Jo?
Jo, měla jsem tam dvě rybičky, jmenovaly se Špekáček a Uzenka.
Ale teď já si dobře pamatuju, že to byly ryby, měly ploutvičky.
To byla cibulka.
Simono, musíme si promluvit.
Jen si ulev, já jsem zvyklá.
Tak jsem byl na matrice a představ si, Prase je tam fakt zapsaný jako Ozzákův a můj bratr.
Na Houbu byl vždycky spoleh.
To se dalo od něj čekat.
Ale víš, co mě fakt překvapilo?
Že je tam taky zapsaná naše sestra.
Simona Buček Pacovská.
Co jsi se o to jako snažila?
Říkala jsem si, že kdyby se mi něco stalo a Libor byl zase v lochu,
tak by ses mohl postarat o děcka.
Cože?
A když vidím, jak se chováš k mrtvýmu bráchovi, tak bych ti je ani nesvěřila.
Ještě jednou uslyším, že Prase byl můj bratr, tak za sebe neručím!
Měl bys být hrdej.
To si děláš srandu?
Neměl chybu.
Akorát to jméno.
Za mlada jsem si ho vzala, ale nechtěla jsem se jmenovat Prasová.
Jo.
Mohl bys mi tohle podepsat?
Co to je?
Hmotná odpovědnost?
Musím se pojistit, kdyby se na tom mejdanu něco rozbilo.
Ozzák pozval všechny starý kámoše.
A z čeho to chce jako platit?
Jak z čeho?
Jako vždycky.
Co je?
Já nebudu platit nic.
Ty chceš šetřit na mrtvým člověku.
Takhle škudlit na vlastní rodině.
Co se týče té rodiny, na zítra mi koukej nachystat pět flašek rumu.
No, to už je lepší.
A jsi si jistý tím rumem?
Prase říkal, že to je babský pití, že pro chlapa je vyčepní lihovina.
Ten rum nesu na matriku.
Houbová se nějak rozjela.
Takže si to zrekapitulujeme.
Věnce chmelové, květiny pivoňky, rakev skleněná.
S uchem.
A pak je tady váš požadavek, aby zesnulého doprovodila na poslední cestě skupina Brutus.
To bohužel není možné.
Proč?
Pro tyto účely máme kontraktovánu školenou pěvkyni, paní Martu.
Je to opravdová umělkyně, překrásný alt.
A manželka pana ředitele.
A Prase by chtěl brutusáky.
Já jsem se to snažil panu řediteli vysvětlit.
Na jeho rozhodnutí se nic nemění.
Nicméně mi neoficiálně naznačil, že pokud budete kontaktovat přímo paní Martu a ona se uvolí píseň Opijem se, opijem se, nacvičit místo své oblíbené...
Hospodin jest můj pastýř.
Nebude nic namítat ani on.
Paní Marta má na chod agentury značný vliv.
Ale to je jaksi jenom moje soukromá poznámka.
Brácho, rychle se tady rozluč s tím svým kumpánem, musíme si promluvit.
To je pan Tichý z pohřební služby.
Dobrý den.
A proč je oblečený jako Mitch Buchanan?
Pan ředitel na tom trvá.
Firemním heslem je Mona Lisa.
Naší odměnou je úsměv na tváři pozůstalých.
A černá barva podle něj truchlící zbytečně deprimuje.
A co tady chcete?
No právě tady s vaším bratrem dohaduji podrobnosti pohřbu vašeho bratra.
To není můj bratr.
Vy nejste jeho bratr?
No jasný, že jsem.
Ten druhej.
Sakra brácho.
Ale vy jste bratr zesnulého?
No jistě, ale dlouho nebudu.
Zítra jdu za Houbou a celá ta matriční šaškárna skončí.
Jo, a nebudu platit ani pohřeb, ani hostinu, ani nic.
Po všem, co pro nás Prase udělal, jo?
Jo, a co?
Spoustu věcí.
Řekni jedinou.
Dobře, jak chceš.
Pamatuješ, jak jsem přivedl Ivušku ze školky a byla celá mokrá?
Říkal jsem, že pršelo?
No.
Tak nepršelo!
Prase ji vytáhl z kašny, kam spadla, když mi lovila drobný na pivo.
Ozzáku!
Já se s dovolením rozloučím.
Jistě se budete chtít se svým žalem vyrovnat v soukromí.
Můj žal vyléčí pět flašek rumu.
Chlape.
To není knížka, to je cvokhaus.
Dětem je to docela zajímavý.
Zajímavý?
Vždyť to není normální.
Její fotr je zároveň její brácha.
To mě taky trochu mate.
Tebe to jenom trochu mate?
No.
Ale hlavně mě mate, proč ta Antigona pohřbí toho bratra, co není její otec, když ví, že to má zakázaný?
Moment, tomu jedinému rozumím, to je tam napsaný.
Protože by jinak nenašel klid.
No ale to je právě ten jeho trest, vždyť on napadnul to jejich město.
Já nechápu, proč má ta Antigona takovej problém zahrabat bráchu.
Zavři.
Proč s tím dělá takovou vědu?
Asi proto, že to má zakázaný.
No ale ty bys mě zahrabala bez řečí, že jo?
Ne.
Proč?
No kdybych to měla zakázaný.
No ale kdybych to potřeboval, tak bys mě zahrabala, ne?
Ne.
Ségra, neser.
Lexo, nech toho.
Když budeš potřebovat zahrabat, stav se u mě.
Ségra, vidíš?
Ty bys ho fakt zahrabala?
Kdykoliv.
I kdyby ti to zakázal prezident?
A proč by jí to měl zakazovat prezident?
No já nevím, kdybys třeba napadnul Prahu.
To by Lexa nikdy nezvládl.
Co kecáš?
Klidně.
A proč bys to jako dělal?
Kdyby mě nasrala.
Lexo, to jsi o Horáčkovi říkal taky.
Ten mě ještě nenasral.
Ani když ti včera na záda nalepil lísteček všech teploušů král?
Lexo, ty jsi teda hrdina.
Já nebudu nic rozjíždět, když vím, že bys mě pak ani nezahrabala.
Hele, ty bys ho fakt nezahrabala?
Když já nevím, to je těžký.
Příbuzný bysme asi měli zahrabávat, viď?
Příbuzný hlavně.
Tak jak je to s tím zahrabáváním?
No, já bych ho zahrabala, kdybych to neměla zakázaný.
Kdo ti to zakazuje?
Prezident.
Cože?
No teď mi to nezakazuje, ale kdyby mi to zakázal, tak co bych mohla dělat?
Proč by ti měl prezident zakazovat zahrabávat Lexu?
Kdybych napadnul Prahu.
Lexo, nechystáš se provést nějakou blbost, že ne?
Zatím ne.
Fajn.
Teď mě dobře poslouchejte, nebudu to opakovat dvakrát.
Do velkých věcí se nepouštějte, to nechte politikům.
Dělejte menší.
Jako strejda Horvát.
V tom není žádná ostuda a taky se na tom dá něco trhnout.
Jasný?
Takže, zahrabávání si povolíte a na prezidenta bacha, jasný?
Co?
Proč na prezidenta?
Dobrý den.
Pozdrav.
Co chceš?
Přišel jsem jen, abys věděla, že už není moje sestra.
Byl jsem na matrice.
To se mi ulevilo.
Počkej, jak to myslíš?
Kdybys tam nešel, musela bych tam sama.
No, to mě překvapuje, že jsi taková rozumná.
Mohl bys mi zaplatit za Ozzáka?
Vždyť je teprve čtvrtý, jo?
Pro jistotu.
Počkej, jak pro jistotu?
Jak mám vědět, jestli ti zítra nepřestane připadat jako dost dobrej brácha i Ozzák.
Proboha, co to do vás všech vjelo?
Dobře, umřel člověk, je to smutný, jasný.
Byl to váš kamarád, měli jste ho rádi.
Ale pro mě to byl úplně cizí člověk, chápeš?
Tohle můžeš říct po tom všem, co pro tebe udělal.
A co pro mě udělal?
A kdo myslíš, že šel za Ozzákem a řekl mu, že jsi zůstal sám s malou holkou, tak ať si najde slušný zaměstnání a kouká ti přijít pomoct?
Prase?
No, kdo jinej?
Ty nevíš, proč nechal Ozzák zapsat Prasete jako příbuznýho?
No, aby mě naštval nejspíš.
Ne, aby mohl Prase vyzvedávat Ivu ze školky.
Cože?
No, občas, víš, ne?
No.
No tak od té doby se Ozzák bál, že by mu mohla zase někam spadnout, tak ji vyzvedával Prase.
Vždycky ji přivedl sem a odsaď už ji Ozzák vedl domů.
A proč jste mi to neřekli?
Mohl jsem si najít paní na hlídání.
A to by ses nestyděl?
Svěřit dítě cizímu člověku?
Dobrý den.
Máte ten pocit?
Jistě.
Svítí slunce, modrojasná obloha, kvetou lilie.
Je zde pan Pacovský?
Proč se ptáte?
Tam, odkud přicházím, je odpovídat na otázku otázkou považováno za ubohé.
To je toho.
S bagatelizací si na mě nepřijdete.
Já se jen snažím zjistit, kdo jste.
A co je vám do toho?
Dělám to vždycky, když vidím podezřelé individuum.
To byla urážka.
Ano.
Omlouvám se.
Začneme znova.
Dobrá.
Dobrý den.
Je prosím přítomen pan Pacovský?
Proč se ptáte?
Zase odpovídáte otázkou.
Vy naděláte.
Mohu znát vaše jméno?
Tenhle konfrontační styl si vyprošuji.
Tenhle konfrontační styl jste zahájila vy.
Neskákejte mi do řeči.
Odcházím.
Já tady nebudu ztrácet čas s nějakou uječenou fúrií.
To byla urážka.
A to byla chyba.
Chcete k tomu ještě něco dodat?
Ne.
Takže, teď se mi pěkně omluvíte.
Jinak tady s vámi švihnu o zem.
Tohle byla chyba.
Používáte výhrůžku, kterou nejste schopna splnit.
Tohle Stehno sice neučí, ale dva roky džuda se nezapomínají.
Cože, vy znáte doktora Stehna?
Samozřejmě.
Ale to je můj guru, já už se u něj učím deset let.
Já teprve začínám.
Ale jste talent.
Jaký jste typ?
Začínal jsem jako banán, ale už jsem okurka.
Kedlubna.
Jak jste to dokázal?
Udělal jsem si ještě kurz těžkosnesitelné asertivity.
Aha.
Takže kde je pan Pacovský?
Proč se ptáte?
No, přišel jsem mu oznámit, že jsme pohřební a nikoli dobročinný ústav.
To je toho.
Bagatelizace?
Jsem vůbec netušila, že jich poslal tolik.
To byl totiž za totality jeho sen, víš?
Až přijde svoboda, vrátit všechny prázdný flašky, vyjet ven a ochutnat všechny piva na světě.
A Prase to dokázal.
Francie, šampaň.
Pivo je zde světlé, sladké a prodávají ho v sedmičkách s korkovým špuntem.
Mám se skvěle.
Pusu, Ozzák.
Prase.
Vážně si na něj nepamatuješ?
Ani ťuk.
Ale a co tohle?
To je, to znám.
No podej, když to malovala.
To jsme my?
No jistě, namalovala sis to, když odjel.
Strašně se ti stýskalo.
Moment, moment, já si něco pamatuju.
Šli jsme ho vyprovázet.
Strašně dlouho jsem mávala a pak mě bolela ruka.
No protože mu pět hodin nic nezastavilo, i když jsme tě používali jako návnadu.
Ale říkal, že se hned vrátí, že jede jenom do Žatce zkontrolovat, jak roste chmel.
To trochu kecal, jinak bys nepřestala brečet.
On vždycky dětem rozuměl líp než já.
Říkal, že chvíli ti bude smutno, pak že to brzo přejde, že to malý děti takhle mají a že na něj brzo zapomeneš.
Ale on na tebe nikdy.
Ten pohřeb je zítra.
Nějak se to s tátou domluvilo.
Nebude to žádná sláva, prý kategorie C mínus.
A to je co?
Jutový pytel, trenýrky, nátělník, sandály.
Ale jemu by to nevadilo.
On takhle chodil i v zimě.
Byl skromnej.
Já ti něco ukážu.
Na zítra.
No, Ivuško.
Nebude se táta zlobit?
Brácha se přece musí zahrabat.
To už se ví tisíce let.
Ahoj, Ivuško.
No, tobě to sluší.
Dík.
Tobě taky.
Ozzáku, já opravdu můžu jít, i když nejsem z rodiny?
No jasně, čím víc ženských v černým, tím líp.
Prase se na ně dívat rád.
Připomínaly mu servírky.
Tak panstvo, všechno připraveno.
Paní Marta od rána ladí formu.
Už má v sobě dvě lahve vína, takže začíná být hodně tolerantní.
Ještě taková maličkost pro navození atmosféry.
No já bych to nedělal, ale šéf na tom trvá.
To si jako máme nasadit už teď?
Máte s tím problém?
Co vy naděláte.
Skopnu vás do kulatá.
A já vás dokoulím.
Dobrý.
Dobře, brácho, jestli jsi to vážně nerozmyslel.
Zas tak dobře ho neznám.
Mambo, tak jsme ty cedule malovali zbytečně.
Jaký cedule?
Tak co?
Jaký byl pohřeb?
Neuvěřitelný.
Třista lidí.
A ta paní Marta?
Ty jo, taková stará kobra.
S těma brutusákama to rozjela, člověče.
Při refrénu už pogovalo celý krematorium.
A potom začaly hořet věnce.
Já brečel jak malý dítě.
No a co tě nesežere Jezevce?
Potřeboval jsem se na něco zeptat.
No?
Nemáš náhodou tušení, kdo by mohl být ten neznámej dobrodinec, který Prasemu zaplatil nakonec pohřeb A plus, včetně skleněný rakve s uchem?
Ne.
Paní Marta se po třetí flašce prořekla.
Ach.
Dík.
Jseš brácha.
No.
Prosím tě, nech toho, jsi přece všech teploušů král.
Tak jdeš vlastně vrátit bráchy.
Nesáhnu se náhodou i Ozzákovi na vejno, co?
To by se Prasemu nelíbilo.
Ne, měl jsem něco stranou na pohřeb.
Na svůj?
No.
Ty jo.
Teda brácho, kdyby to s tebou fláklo, než si znova našetříš, prodám tácky.
Jako že jsem brácha.
No dík.
U Simony už se to asi rozjíždí.
Neměl bys chuť vyrazit si z kopýtka?
Požerem se jako Prase.
Tak, na bratrství.
A sestřička nic?
Píšu to na tebe, jo?
Ne, on to nemůže mít teď s prachama.
Připíšu, ne?
Ty jo, brácho.
Ty mluvíš jako Prase.
Tak ještě jednou.